Всички ли искате шоколад? Ще видя какво мога да направя.
Роберто! Извинете.
Честит ден на благодарността. Бог да ви благослови.
Честит ден на благодарността. Всичко най-хубаво.
Благословени да сте.
Честит ден на благодарността.
Извикай полиция!
Обади се по радиостанцията.
Пазете се!
Кръвно 80/40. Вече му преляхме един литър D5W.
Честит ден на благодарността, народе. Веднага заведете свещеника в "С".
Коя е жертвата? - Бенджамин Миърс, на 37 от Ню Йорк.
Сложете го в "А". - "А", като анатемосан ли?
Заболя ли те?
Това е нищо в сравнение с пламъците, чакащи те в деня на Страшния съд.
Да видим какво имаме тук.
Хей, приятел, събуди се.
А така. Дай ми поне една основателна причина защо,
като добър християнин, да не те оставя да си умреш още тук?
Джерусълемс Лот.
Сутринта на 6 Февруари никой не казваше, че Джерусълемс Лот е мъртъв,
все още никой не знаеше.
Както обикновено, гражданите, не знаейки, че е мъртъв,
щяха да отидат на работа без никакво понятие
какво ги очаква.
Да оглеждаш Джерусълемс Лот
е като да гледаш детството си през леден кристал.
Мъгливо и неясно, но все едно и също.
МакДугъл!
Лоурънс Крокет е най-богатият тук, но данъчните никога няма да узнаят.
Подобно на съседите си, той разчита на обществото да пази тайните му.
Сплотеното общество е характерна черта за всеки малък град.
Мейси, кажи на Ричърд Страйкър, че ще закъснея 10 минути.
Г-н Миърс се отби. Казах му, че ще бъдете
на паркинга за каравани. - Миърс?
Мамка му, писателят. И ти му каза, че ще съм тук?
Съжалявам, Лари, трябва да ми казваш, когато се криеш.
Лари? - Бен Миърс. Искаш ли подвижен дом?
Страхотно местенце да спретнеш семейство.
Май остана само да взема ключовете.
Все още ли живееш в Ню Йорк? - Да.
Тоест живеех, преди да го дам под наем.
Видях къщата на Марстънови. Празна е, нали?
Не, продадох я. Съжалявам.
Най-сетне успях. Същите, които купиха Лаундромат.
Имахме споразумение да я наема. Документите са в колата ми.
Съжалявам, така се получи.
Ева Пруние има чиста дървена къщичка на улица Клифт.
Кой купи къщата?
Двама господа, антикварни търговци. - Не се ли плашат от историята й?
Предполагам. Как иначе? - Но ти не си им казал.
Не си спомням. - Но помниш споразумението ни.
Какво искате да ви кажа, г-н Миърс? Сделката е приключена.
Нещо против да си мръднете колата?
Хайде, Миърс. Нали искаш да си Кървав пират?
Хайде, Миърс. Всички сме били вътре.
Ти шубе ли си или пират?
Градът има своите тайни, но лъжите прозират,
дори тези, които сам си си повтарял.
Защо се връщаш на място, където си живял като малък?
Опитваш се да наваксаш нещо, което е безвъзвратно загубено ли?
Какво чудо очакваш, бродейки по познати пътеки?
Та те вероятно вече са асфалтирани,
поправени
и обсипани с празни кутийки бира от разни туристи.
Имаш ли представа?
Децата в училищния автобус на Чарли Роудс, бяха най-възпитаните в града,
даже в цялата област. Чарли Роудс е суров ветеран,
който кара автобуса също както самолета си в Да Нанг.
Той е живо доказателство, че времето не лекува всичко.
Май имате да си поговорите, а?
Направете го навън.
Не се прехласвайте по града, само защото е малък.
Или защото като момче сте ловили щука тук.
Този град познава мрака.
Ако не става с добро, давай с лошо.
Кой го каза?
Чамп.
Градът познава мрака и горките деца, като Марк Пийтри,
знаят доста повече от съгражданите си за мрака в човешката душа.
Виж ти, виж ти.
Сейлъмс Лот се състои от три части. - Скапаняк!
Сумата им е по-голяма от колкото взети заедно.
За какво си правехте тия сигнали?
Взе ми шапката и не ми я връща.
Градът представлява хората и сградите в които живеят или правят бизнес.
Ето, проблемът е решен.
И разбира се земята.
Майната му на Чарли Роудс. Бих ходил пеша всеки ден,
ако майка ми не беше наплашена от "перверзници".
Много перверзници ли си срещал, Ралфи?
Доста са. Виж Чарли,
изглежда нормален идиот, докато не погледнеш в жабката му.
Млъкни бе. - Познавам деца, които са ги виждали.
Виждали какво? - Снимки. Порнографски.
Чарлиперверзника.com - Пич, ще проверим това, ясно?
Ще огледаме довечера да видим как Чарли се забавлява.
Хей, Пийтри!
Хората тук са шотландци, англичани и французи.
Има и други, но са малцина, като зрънца пипер на фона на купчина сол.
Мат Бърк преподава английски в местната гимназия и е вечен ерген.
Добро утро, Мат. - Добро.
Другият живот на Мат в Портланд е поносим,
докато го държи извън класната стая.
Почти всички сгради тук са построени от истинско дърво.
Когато бях момче беше всеобщо мнението, че Хюби Марстън
е построил най-хубавата къща в Джерусълемс Лот,
преди да си отиде тихо в таванското помещение.
Г-н Миърс? Г-н Миърс, аз съм Сюзън Нортън.
Разменихме и-мейли преди години. Сигурно не си спомняте.
Отивах в бостънския университет и се колебаех между изкуство и английски.
Моля, седнете. - Ако не ви притеснявам.
Никак даже.
И какво избрахте? - Изкуство. Нищо против писането.
Всички знаят, че сте израснал тук. Намирам го за вдъхновяващо.
Благодаря ви. - След това живях година в Ню Йорк.
Но не можех да си плащам наема. И сега пак съм у дома.
Ню Йорк е за творци с богати родители.
А Лот е за любители, рисуващи фарове и риболовни корабчета.
Иска ми се да беше по-настоятелна с и-мейлите си, Сюзън.
Защото съм интересна или защото съм блондинка?
Защото си интересна блондинка.
Какво те доведе обратно тук? - Работа.
Нова книга. Скучните хора от Перфектния град?
Свързана е с къщата на Марстънови, но не казвам на никого.
Призрачна къща. Не е в твой стил.
Сложните персонажи надрастват стиловете.
Хюби Марстън, уважаван от обществото, докато в един момент
не убива жена си и не се обесва на покривната греда.
Малокалибрен Шекспир.
Ти си този, който го е намерил.
Да.
Опитах се да наема мястото. - Искаш да живееш там?
Да, това е моя натрапчива, привлекателно-отблъскваща мисъл.
Чувала съм, че са станали доста гадни неща в онзи ден.
И аз.
Виждала ли си собствениците? - Двама мъже. Дано са гейове.
Това ще намали клюките около мен.
Да ти поръчам ли нещо? - Здравейте, аз съм майката на Сюзън.
Радвам се да се запозная и с двете ви.
Сюзън Нортън, кафене Нортън.
Помагам тук докато успея да се върна в Ню Йорк.
Мисля, че сградата може да е метафора за нещо по-голямо в живота ти.
Трябва ли винаги да има нещо по-голямо?
Или като основа? Щеше да е, ако книгата беше моя.
Земята е камениста.
Обработването й е неблагодарен и нищожен бизнес.
Сигурен ли си, че искаш да живееш на открито, Дъд? Вече захладнява.
Имам си печка в колибата, Майк. Добре съм.
Трябва ни отпуска и рязане на дърва, за да се запасим.
Не ги изгаряй. - Няма да ги изгоря, Майк.
Какво е това? - Сигурно е ожаднял.
Хей, я го хвърли. - За гаджето ми е.
Имаш гадже ли? Коя? - Хайде, мотльо.
Коя? - Не мога да ти кажа. Добре, Флойд.
По-добре да го изхвърлиш. Ще те помисли за откачен.
Семейство Роджърс имаха млекарница от поколения, докато не се роди Дъд.
Продадоха я, за да се построи болница, от която Дъд се нуждаеше,
но не можеше да посещава без застраховка.
Ройс, би ли ни извинил? - Защо?
Заради това Санди МакДугъл се отказа от гимназията.
Синът ти има множество контузии.
Искам да говоря за това със Санди. Насаме.
Зимното безпокойство е като епидемия в малките градчета.
Д-р Джеймс Коди се бореше с него чрез много опяване и нови дрехи.
Други чрез самолечение и телевизия.
Малкият Рой не е закусвал.
Какво стана, Санди?
Обърнах се за секунда и той падна от дъската за повиване.
Истина е.
Санди, колко време си женена? - Шест месеца.
И все още живеете в паркинга за каравани на Крокет?
Това, че нямаме пари, не ни прави лоши родители.
Не, разбира се, че не.
Санди, според закона трябва да докладвам такова нараняване.
Не е каквото си мислиш, Джими. - Нима?
Санди, Ройс ли беше? - Бракът не е идеален, но Рой е добре.
Имали сме хубави моменти, нали?
Танците? Нова година при Дел?
Моля те, не го докладвай. Дай ни шанс.
Утре пак доведи бебето.
Ти си добър човек, Джими. И добър доктор.
Ако бях малко по-умна
или пияна онази нова година...
Кой знае?
Оставаш, защото малкият град те познава,
следователно те притежава. Както банката и продавача на коли.
Кухнята е достъпна за всички гости от 5 до 21 часа.
Всяка седмица се дават чисти чаршафи
и наемът е плаващ за тези, които искат да помагат.
Всичко е плаващо, освен любовта.
Да. Намерете ми любов, която да не е работа.
Имате ли стая с изглед?
Имам. Вярвате или не, но тя най-трудно се наема.
Ед, един момент. Г-н Миърс ще остане при нас.
Няколко седмици. - За мен е удоволствие.
Повечето туристи изчезват бързо-бързо.
Израснах в Лот при леля Синтия. Синтия Соуенс.
Познавам Синтия.
Ти си й племенник? - Точно така.
Ти ли беше в къщата на Марстънови? - Да.
Този, който намери Хюби и жена му Бърди?
Боже, беше се вкочанил, малки приятелю.
Моля, елате и разгледайте.
Няколко мъже ми строят стая за почивка.
Господа, това е Бен Миърс.
Г-н Миърс е живял в Лот. - Познавам г-н Миърс.
Вие написахте книга за Афганистан, нали?
Да. - Загуба на хартия, това е.
Г-н Блеър! - Нищо, радвам се, че някой я е чел.
Цивилните жертви не могат да се избегнат. Бях в Корпс от 6 години.
Туристи като теб, пишещи за войната,
са наивни, опасни предатели.
Ами военните престъпления? - Военни престъпления, дръжки!
Има трима добри пехотинци, гниещи в Лийвънуорт,
заради г-н Бен Миърс.
Зад камуфлажа на картичките има и нещо хубаво в малките градове.
Повечето е досадно, безсмислено и мрачно зло.
Обожавам ги.
Обожавам тези тухлени стени.
Лоурънс, синко,
извиках те преди повече от час.
Секретарката ми обърка нещата.
Уволни я. Излага те. - Благодаря.
Магазинът изглежда добре, г-н Страйкър.
Честно казано не ни е много необходим.
Деветдесет и пет процента от бизнеса ни се извършва онлайн.
Това обяснява отварянето през Ноември.
Времето е за региона. Ние мислим глобално.
Госпожо! Каква красива кутия за писма.
Баща ми собственоръчно я направи. - Баща ви е добър занаятчия.
Ще ви дам 10 долара да си я задържите.
Просто си я вземете и си вървете.
Но ако настоявате, ще я купя от вас за...
60 долара и ще й намеря хубав дом.
Парите ми трябват.
Имате ги. Благодаря ви много. Пак заповядайте.
Има още една работа, която да ми свършиш, Лоурънс.
Ще ти трябва голям камион. Бъди на портландското пристанище в 19:00.
Добре. - Има дузина сандъка за прибиране.
Всички без един да се донесат в магазина.
Най-големият съдържа изключително ценна мебел,
Хепълуайт. Той да се занесе в къщата ми.
Носачите ще го познаят по размера. - Да, г-не.
Да го оставят във фоайето. Предната врата ще е отключена.
Ясно.
Кога ще се срещнем с партньора ви? Г-н Барлоу?
Когато му е удобно.
Това ми допада. Ценно ли е?
Украшение от 18-ти век.
Принадлежало на господарката на прелюбодейството.
Вземи го, Лоурънс. Вземи го.
Като отплата за услугите.
Прекарай го там, Флойд.
А така.
Какво правиш?
Дай ми го. Дай ми това.
Махни се от имота ми.
Не искаше да направи нищо лошо.
Знам какво искаше. Разкарай го от тук.
Лари, Дъд е безобиден.
Ще го пусна на друг маршрут. Той ми е като брат.
Ами ако си намеря друг боклукчия и наемник, а?
Ами ако си закрия сметките, Майк? - Не говори така.
Не е само да си говоря. - Защо не говориш с дъщеря си?
Още една такава издънка и двамата сте аут. Финито! Разбираш ли ме?
Това твое ли е? - Изхвърлих го. Малък ми е.
Не трябва да окуражаваш този идиот. - Все едно пък искам. Той е ужасен.
Довечера пристигат 12 сандъка на пристанището и искам да ги вземете.
Антики.
Не пипай там! - Трябват ми пари.
Искаш ли да изкараш нещо или не? - Ще ти помогна със сандъците.
Звънни ми по-късно. - Който го намери, за него си е.
Отива ли ми, тате? Много ли е претруфено?
В памет на скъпата ни приятелка Синтия Соуенс 1927-1999
Какво? - Нищо, просто си мислех.
Та какво казваше за рисуването?
Графитите оскверняват архитектурата.
Децата ги рисуват, защото не виждат вътрешната красота на сградите.
Каква е вътрешната красота на една сграда?
Душата й, красотата й, вторичен продукт на дизайна.
Или събитията в нея.
Пак ли за Марстъновата къща? - Извинявай.
Може да поговорим за работата ти. Може да си говорим за кучетата.
Радвам се, че се обади.
Слизай от там бе!
Бен, намерих твой стар приятел.
Бен Миърс, добре дошъл. - Здрасти.
Здравей, Сюзън. - Г-н Бърк.
Не очаквам да помниш учителя си от осми клас.
Напротив, готин тип и го помня по три причини:
Да, Юни, Юли и Август. Просто се шегувах, Бен.
Все още съм си готин. Преподавам английски в гимназията.
Ще намериш ли време да споделиш успеха си с класа ми?
Това ми е нещо повече от работна ваканция.
Сигурен ли си? Разочарован съм.
С теб можем да си говорим цяла нощ. Децата искат знаменитости.
Кога за последно си видял дете да чете книга?
Около мен са само слушалки и клетъчни телефони.
Прав си, Уизъл. Литературата вече не е на мода.
Нещо като черно-бяла снимка.
Знаеш ли, Бен, очаквах този цинизъм от теб.
Усеща се между редовете ти. - Аз харесвам работата му.
Стига де, просто си пийваме. - Така е.
Кажи ми само, и ти ли си от няколкото човека в града, които са я чели?
Или просто си прехвърлил критиките?
Прочетох "Управление на унищожението" и "Марш на пети".
Не се престаравай. - Светът познава таланта ти.
Мога да поспоря, че работата ти е враждебна, когато е необходимо,
лишена от емоционалност и морални норми.
Г-н Бърк, ако така водите часовете си по английски,
за мен ще е чест да ги посетя.
Чамп! Ела, момче!
Чамп!
Аз ще пазя.
Нещо май се притесни, а?
Мале!
Идва! - Хайде, хайде, излизай!
Ще се видим утре. - Добре.
Чамп!
Какво видяхте?
Мъртви войници. Очите им бяха извадени. Нямаше ги и ушите им.
Войник ядеше пица от главата на една жена!
Измисляш си, Ралфи! - Чакай!
Къде сме? - Май сме...
Марк? Трябва да е Марк.
Марк?
Чакай, задушавам се!
Дани!
Не, не!
Дани! Дани!
Не!
Мисля, че Сузи не иска да живее тук.
Постоянно пише и-мейли на разни момчета, стари учители, бивши гаджета.
Ти откъде знаеш? - Аз им правих компютъра за у тях.
И естествено знам всички пароли. - Флойд...
Флойд.
Ти прави и моя компютър. - Спокойно, не ти пипам работите.
Не ми и трябва. Какво бе? - Не се притеснявай.
Няма нищо лошо да гледаш "Barnyard". - Кучи син!
Сигурен съм, че много съжаляваш за кучето.
Как да ти имам доверие?
Можеше и ти да вдигнеш.
Ало? - Г-жа Пийтри?
Здравейте, аз съм Марджъри Глик, не сме се срещали.
Момчетата ми да са още у вас? И ако е така, бихте ли ги изпратили у дома?
Момент, Марджъри. Г-жа Глик мисли, че синовете й са тук.
Те се прибраха. - Марк казва, че са се прибрали.
Сигурно още пътуват. - Знае ли кога си тръгнаха?
Аз не съм ги виждала. - Бяхме навън. Тръгнаха си към 20:00.
Марк казва, че са си тръгнали около 20:00, Марджъри.
Добре, че взе да става късно. - Така е.
Искате ли да говорите с Марк? - Не.
Не, благодаря ви.
Трябва да се видим някой път. - Ще бъде добре.
Не и в този живот.
Дани? - Намерих го легнал на пътя.
Боже, добре ли е? Къде е Ралфи? - По-добре викнете линейка.
Хюби?
Бърди?
Флойд е.
Май не сте си платили тока.
Ще ми помогнеш ли, Хюби Младши?
Крокет ни дава 100 кинта да докараме този сандък.
Ако ти кажа, Майк,
че бих ти дал 200 кинта
да дойдеш в къщата на Марстънови сам през нощта,
ще го направиш ли? - Изобщо.
Нито пък аз. Струва ми се смешно.
Това място не ми дава да заспя.
Като дете го виждах през прозореца на спалнята си.
Не можех да заспя докато майка ми не дръпнеше завесите.
Къде отиваш? - Искам да видя спалнята на Хюби.
И банята, в която Бърди...
Страйкър?
Да се махаме!
По-добре се върни. Бърди май има нужда от гадже.
Чу стъпки. И двамата ги чухме, нали? - Чух скърцане.
Помислих, че си ти.
Майк, колко вдигат тия БМВ-та?
Побързай.
Казах ти, че е Страйкър.
Разпръснете се.
Няма и следа от момчето на Глик.
Марк, какво правехте в тази част на града?
Играехме на гоненица.
Чарли Роудс живее зад хълма. Чу ли за кучето му?
Да, чух, че е умряло.
Г-жа Глик каза, че ти и синовете й сте имали проблеми с Чарли в автобуса.
Ядосали сте го. Виждал ли си Чарли нощес?
Не.
Млъкни, Куджо! Тихо!
Здравей.
Г-н Миърс. Изненадана съм да ви видя тази сутрин.
Дете не би оцеляло дълго при този студ.
Тези северняшки момичета са ангели, Бен. Преди тях е само Ева Пруние.
Може би не си я виждал, но хазяйката ни беше най-красивата в околността.
Ева все още е красива, виждам го.
Това, което виждаш в Ева, е магия.
Внимавай, Ед. Г-н Миърс ще обърне любовта ти в бестселър.
Тайните ни са на сигурно.
Бен работи над произведение на историческата фантастика.
Да, чух. Къщата на Марстънови? - Кой ти каза?
Едно птиче в библиотеката.
Какво имаше в къщата? Разкажи ни как я намери.
Мисля, че ще изчакате книгата.
Хайде де, кажи поне малко.
Бях на 9, живеех на улица Бърнс с леля си Синтия.
Влезнах вътре, за да стана Кървав пират.
Хюби вече висеше ли или видя как го прави?
Видях го.
Прекарах цялата нощ там, докато един приятел не доведе леля Синтия.
Ужасно място, виснало над града като тъмен идол.
Това си е за вътрешната корица. - Трябва ни още вода.
Ще ти помогна. - Ами Рони Барнс?
И него ли видя? - Не.
Не съм.
Много ми е неудобно. Знам, че не ти е приятно да знаят за какво пишеш.
Отидох до библиотеката и споменах името ти на Лорета Старчър.
И сега целият град знае. Просто исках да помогна.
Няма проблем. - Проучвах Марстънови заради теб.
Исках да е приятна изненада.
Сърдиш ли се? Аз бих се сърдила. - Бен Миърс.
Не исках да ви прекъсвам. Може ли да говоря с теб?
Ще ти се обадя. - Знаеш, че има нещо около тази книга.
Не мислех, че ще те видя пак. - И аз се радвам да се видим, шерифе.
Дай ми алиби. - Пих със Сюзън до 21:00.
Мат Бърк каза, че си си тръгнал от Дел в 20:00, искал си да работиш.
Значи може и в 20:00 да е било. - Видя ли деца докато се прибираше?
Фенерчета в гората? - Не.
Нещо необичайно? Бус, паркиран в страни от пътя?
Не. - Добре. Оценявам помощта ти.
Кучето на гробището, кой го намери пръв?
Аз. - Добре.
Флойд, всичко наред ли бе снощи?
Той ми плати, Лари. Благодаря за работата.
Джобни пари. Зарадвай своята дама.
Какво мога да направя за теб? - Чу ли за изчезналото дете?
Най-големият кошмар за един родител.
Докато бяхме в къщата на Марстънови, правейки доставката,
погледнах в колата на новите собственици.
Имаше найлонова торба на задната седалка.
Тя капеше.
Беше ли с размер на малко момче?
Беше с размер на глава.
Новият собственик е Ричърд Страйкър.
Мислиш ли, че е убил детето на Глик и е запазил главата?
Не съм го казвал.
Представи си как ще се отрази на антикварния му бизнес.
Торбата обливаше цялата седалка. - Каза ли на Майк какво си видял?
Не, не се замислих до днес.
Защо го казваш на мен? Отиди кажи на Паркинс Гилеспи, щом е важно.
Казвам на теб, защото го познаваш. - Спокойно, Флойд.
Страйкър ми звънна сутринта, интересуваше се от такъми и колиби.
Явно се е пробвал в риболова на лед и му е харесало.
Риболов на лед?
Може би е хванал пъстърва или треска, или каквото там сте пускали.
Риболов на лед. Това е успокояващо.
Направо бях полудял. - Разбирам те.
Но трябва да сме внимателни, Флойд.
Празните приказки затриват хората.
Моя заподозрян е другият нов в града. Някакъв голям писател.
Какъв писател? - Миърс.
Приятен, но е гражданче. Малко дразнещ. Познаваш ли го?
Бен Миърс.
Познавам го.
По-добре да се връщам на работа. - Благодаря ти за снощи.
И че дойде първо с мен да го обсъдиш.
Езерото Бишъп.
Най-доброто място за риболов на лед.
Ще кажа на Страйкър. Мой човек си, приятелче.
Дъд.
Съжалявам, Дъд. Не мога да те използвам днес.
Какво? И защо не?
Рут Крокет. Не биваше да се замесваш с нея, Дъд.
Сега Лари заплашва да закрие всичките си сметки.
Не мога да те пусна с камиона, Дъд. Не мога да си го позволя.
Бяхме приятели, Майк. Най-добри приятели.
Знам, знам. И все още сме.
Какво ще правя?
Не знам.
Ще ти помогна да си намериш друга работа.
До тогава вземи тези, да преживееш.
Вината не е твоя, Дъд.
Каквото и да си направил е просто недоразумение.
Съжалявам.
Дани, чуваш ли ме?
Дани? Чуваш ли ме? Ако ме чуваш, мигни с очи.
Намира се в силен мозъчен шок. Може да е от страх, от мъка
или някакъв вид емоционална травма.
Извинете ме.
Влошава се.
Марджъри.
Мисля, че това е на Дани.
Да, докторе. - Докторе.
Понякога силата на молитвите и лекарите си имат граници.
Това е шок, отче. Вашата кола не го е ударила.
Ще излезе от него.
Престани.
Как е малкият Рой днес?
Добре е, Джими. Сам виж.
Хей, здрасти. Как си?
Наистина оценявам помощта ти, Джими.
Може след като приключиш с Рой да те черпя обяд.
Обикновено обядвам в кафенето, Санди.
Ами аз и малкият Рой можем да дойдем с теб.
Не е добра идея.
Какво ще каже мъжът ти? - Поръчай си салата, гъзът ти е дебел.
Това беше шега.
Повечето доктори обичат децата. Имат техни снимки из целия си офис.
Помага на пациентите да се отпуснат.
Мислят си: "Този доктор е твърде зает да мисли за децата,
едва ли си мисли за голото ми тяло."
Ами, да, обичам децата. Страхотно е да се работи с тях.
Имат онзи начин, сещаш се...
да ти благодарят с очите си.
Да, но обичаш и играчките си. Виж тази кола например.
Все още си гъзар. - Гъзар?
Колата е тежкарска за докторчето ли? - Може би.
Казах "гъзар", защото знам какъв беше в Дел.
Танцувах с теб, помниш ли? - Да, помня.
Ще отбиеш ли? Искам да погледна малкия Рой.
Разбира се.
Не мога.
Все още си готин. Така си е.
Ако можех да избирам нещата в живота си,
бих избрала мъж като теб.
Повечето интересни неща са в магазина.
Съжалявам. Търсех момчето, което е изчезнало.
Не мисля, че ще го намерите тук. - Няма.
Аз съм Бен Миърс, г-н Страйкър. Очаквах да се запознаем.
Ричърд.
Вие и партньорът ви взехте къщата, от която се интересувах.
Удобно ли ви е там?
Трудно е да се каже, Бен.
Надявам се да намерите момчето.
Не мисля, че ще успеем. Или поне не живо.
Имате ли алиби?
Моля?
Полицията ме разпитва днес. И двамата сме нови в града.
Дори не сме и нови. В такъв малък град сме непознати през първите 20 години.
На мен ми харесва тук, Бен.
А на партньора ви? Г-н Барлоу? - Репортер ли сте?
Писател.
Критиците ме наричат "драскач". - "Драскач"?
Драскач.
Ако ви е любопитна къщата,
елате да пийнем някоя вечер.
В интерес на истината това място ме плаши.
Значи не сте възнамерявал да го наемате, нали, г-н Драскач?
Ето го Ромео. - Повече е като Ханибал.
Рут!
Рут, може ли да поговорим? - Изпрати го за пица.
Ходи ми измий колата! - Млъквай.
Уволниха ме, Рут.
Майк каза, че не бивало да се замесвам с теб.
Мислех да поговориш с баща си и да си върна работата.
Няма да стане. Той е мега-предпазлив.
Мразя баща си повече и от теб. - Наистина?
Аз все още те харесвам, Рут. Наистина.
Изглеждаш добър човек, Дъд.
Но това с изхвърлянето от нас беше просто да ядосам баща ми.
Но, Рут... - Съжалявам, Дъд, но бъди реалист.
Разкарай се, кретен.
Не си ми най-добър приятел, Майк.
Вече не си.
Сметището е затворено, господине.
Просто гледам пламъците.
Плашат животните. - Само плъховете.
Изкарват ги от дупките.
И къде ще отидат?
Предполагам в други дупки.
От тук ли сте? - Да, отвъд хълма.
Какво пишеше там? - Нищо.
Загубих си работата.
Майк ми беше най-добър приятел още от детство.
Това му е багерчето. Ще го почистя. - Остави го.
Не съм направил нищо лошо.
Просто си говорех с Рут Крокет, гаджето ми,
и баща й откачи
и каза на Майк, че трябва да ме уволни или ще загуби цялата си работа.
Много лошо.
Не си ли един от онези, дето купиха къщата на Марстънови?
Правилно. - Има ли призраци в тази къща?
Призраци?
Не. Няма призраци. - Не мисля така.
Както и да е,
винаги ми е приятно, когато някой дойде тук долу да си побъбрим,
но сметището затваря в 18:00, а сега е 21:30, така че...
Дъд, забелязах накуцването ти.
Гръбначно изкривяване?
Притеснява ли те? - Не.
Работя си нормално. - Друго имах предвид.
Не.
Е...
Момичетата. Само момичетата.
А гаджетата им, а другите деца?
Понякога се смеят.
Какво ще кажеш, ако ти дам шанс
да си равен с тези момичета и момчета?
Дори малко повече. Ще приемеш ли?
Равен?
Дани.
Дани!
Дани.
Дани? Хайде, Дани, аз съм,
брат ти, Ралфи. Помниш ли ме?
Изостави ме в гората. - Ралфи?
Липсваш ми, Дани. - Махни се!
Дани, не ти се сърдя.
Дани. Знам, че беше уплашен.
Боже, и аз бях уплашен.
Но вече не съм.
Дани... Излъгах те, Дани.
Изобщо не се изплаших.
Пусни ме, Дани. Не давай на мама и татко да те обвиняват.
Пусни ме, Дани.
Добре.
Ходил си на обяд със Санди МакДугъл?
Нещо лошо ли има? - Не.
Тя е на 19, омъжена, едвам завърши. Наистина, какво й е?
Какво става тук?
Кой си спомня столът на Морис?
Този прекрасен екземпляр.
Много популярен в Бъркли.
Вижте тази кожа.
Бъдете така добри и кажете на своите приятели, че сме отворили
и че цените ни са доста приемливи.
Госпожо...
Тази разтегателна маса ще изглежда чудесно в някое фоайе
или при входа за слугите.
Аз съм единствената слугиня в моята къща.
А аз съм Ричърд Страйкър.
Ева Пруние. Притежавам дървената къща на улица Клифт.
Ева Пруние.
Името ви ми е познато. Също и акцентът ви.
Направих жертва заради неговата благосклонност.
Направих я с лявата си ръка.
Моля? - Вие сте "Малката Ева".
Вие пишехте малките красиви писъмца.
Кажете ми, Ева, коя от всичките ви игрички в салона ви липсва най-много?
Или може би сте дали малко морфин на малкият му приятел?
Кой сте вие? - Аз ли?
Аз завиждам.
Трябва да сте била толкова млада тогава.
Всички вие, селските момиченца, на по колко, 16 или 15?
Дадохте ли на Хюби това, което си мисля?
Знаех си.
Носехте ли маската му на козел? - Престанете!
Преподавах на Бен Миърс в осми клас. Той оцеля.
От тогава има завидна литературна кариера.
През 2001 бе заловен от талибански сепаратисти,
докато отразяваше войната в Афганистан.
Бе спасен от сигурна смърт от американските морски пехотинци.
По време на завръщането си,
същите тези пехотинци убили 10 афганистански селяни.
"Управление на унищожението" е истинската история на инцидента.
Военен съд осъди и затвори трима пехотинци.
Бен получи Пулицър. Г-н Миърс е в града, за да пише новата си книга
за къщата на Марстънови.
Г-н Миърс, трябва ли да се има доверие на авторите?
Добрият автор отразява истината.
Кажете. - А каква е истината за този град?
Мислех си, че нищо не се е случило.
Но истината е, че тук се случва всичко.
Просто трябва да се вгледаш в малкия град.
Красотата му е в детайлите.
Всички знаете за ужаса на затвора Кайлай Дженхи и за смачканото дете.
Красотата на Микеланджеловия златен телец идва от
една ниска сервитьорка.
Копнежът към момчето или момичето на съседния ред
е сравнимо с чувствата на любимия ви изпълнител
към любимия му супермодел.
Никога не подценявайте чувствата си.
Или този град.
Каква е истината за пехотинците, които ви спасиха в Афганистан?
Аз не съм сервитьорка и не съм ниска.
Ще проверя казаното днес. - Това бяха метафори.
Какво искате от мен? - Доказателства.
И те го харесаха? - Бих казал, че се привързаха.
Момчето премина от мозъчен шок в остра анемия тази нощ.
Дядовците ни биха го нарекли напълно загубен.
Горкото семейство. И двамата им сина. Представяш ли си?
Червените кръвни телца на 14 годишно момче трябва да са между 85 и 95%.
На Дани му бяха 45.
Кога хората ще направят връзката? - Започва се.
Стига, Бен. Целият град приказва.
Къщата. Тя е като проклятие.
Знаеше ли, че фирмата за камиони на Хюби в Бостън е била само фасада?
Два пъти полицията е разпитвала Хюби. Веднъж в Бостън и веднъж в Молдън.
В Молдън е било за убийство на 11 годишно момче.
Хюби и жена му се местят в Лот през 1958.
Между 58-ма и 74-та изчезват пет деца.
Откакто Хюби умря, няма изчезнали деца. Нито едно.
Сега къщата пак е населена и имаме едно изчезнало и едно мъртво момче.
Значи къщата е като магнит за лоши хора.
Привлече теб.
Бен, сигурен съм, че видяното от теб като малък все още те преследва.
Мислиш ли? - Останало е и в паметта на града.
Не само заради приказките, но и заради самото място.
Гледа ни отгоре, сякаш ни съди.
Или е огледалото, чрез което сами се съдите.
Трябва да се качим там.
Да се представим на новия й собственик ли?
За доброто на града, разбира се. - Аз се срещнах със собственика.
Това е проучване. - Сюзън, стой далече от там.
Бен, ти си поддръжник на истината. Ще ни кажеш ли защо всъщност си тук?
Не пишеш книга за къщата на Марстън, нали?
Не, не пиша.
Как така?
Бен? - Книгата е документален поглед
върху корените на злото в дома.
Пишеш за нас?
Разбира се. - Ти излъга? И то всички?
Призрачните къщи не са в мой стил.
Значи сме зли. Ние сме от малък град, с ограничено мислене и зли?
Не ща да съм герой в тъпата ти книга! - Сюзън!
Ако искаш, ще намериш зло, Бен.
Расизъм, лакомия, завист.
Но и тук сме герои.
Убеден съм в това. - Ако ще се вглеждаш в този град,
се вгледай справедливо и премахни предразсъдъците си.
Виждал съм доброто и то превъзхожда лошото.
Ще приключваме за днес.
Ева? Добре ли си?
Не мисля.
Какво ти е, Ева?
Тази къща. Преследва ме.
Промъквах се там с Ева Уъртс и Лорета Старчър.
Бяхме млади и отегчени.
Хюби и Бърди Марстън бяха живи.
Срамувам се от нещата, които правехме.
Били сте деца.
Пишех писма на френски от Марстън до мъж в Марсилия.
Марстън се възхищаваше на този мъж. Той бил отвъд доброто и злото.
Ужасяващ, възвишен.
Мисля си за изчезналото момче и за брат му, Ед. Чувствам се ужасно.
Мисля си, че на поканите, които пишех, някак си е отговорено.
След 50 години? - Сигурно е имал партньор или син?
Не, не.
Ева...
Знаеш какво чувствам. Харесвах съпруга ти, уважавах го.
Но сега те обичам.
И тези последни 10, 15 години от живота ни
може да са прекрасни, ако сме заедно.
Да те обичам от разстояние ме убива.
Мамо?
Дани е.
Намерих Ралфи.
Махни се, престани!
Кой е?
Трябваше да ми кажеш по-рано за кучето, Майкъл.
Трябва да отложа погребението.
Беше мъртво, отче. Просто си висеше на оградата.
Да, но сега всичко наоколо трябва да се пречисти.
Технически казано, седим на неосветена земя.
"Нещастник"?
Това е Дъд. Не трябваше да го уволнявам.
Къде се е покрил?
Когато има трагедия в семейството, има спасителна мрежа.
Спасителната мрежа на обществото, от което всички ние сме част.
Обаче, когато трагедията ни достигне и докосне душите ни...
Придържаш ли се към анемията, Джим?
Семейството отказа аутопсия.
Може и да е анемия. Не съм сигурен.
Каквото и да уби Дани Глик, то влезна с него в този гроб.
Бен Миърс е участвал в катастрофа преди 3 години. Умряло е едно момиче.
От Миърс са свалени всички обвинения.
Кърт Барлоу, търговец на антики. Само това намерих за него.
Това ли е? - За него.
Ричърд Томас Страйкър, роден в Тампа, Флорида.
Изхвърлен от армията през 1966 за продажба на MDMA.
Чарли Роудс е чист. Изненада е бащата на момчето.
Тони Глик обявил банкрут през 1990 и оставил бая хора от Нашуа на улицата.
Благодаря, Ноли.
Дъщеря ти се обади от Флорида. - Дани!
Поздравления, шефе.
Спрете това безумие! - Не си ли млад да си дядо?
Ед, искам да отида до гроба на Джак.
Чувствам се гузна заради снощи.
Бях подтисната и направих нещо, което не биваше.
Вината е моя.
Съжалявам, Ед.
Здравей, докторе. - Здрасти.
До после, Мат. - Не мога да повярвам.
Бях детегледачка на Дани Глик. - Да. Как е бебето?
Горкият, настинал е.
Колата я няма и Рой каза, че докторите не ходят вече по домовете.
Каза, че много са се надули. - Не съм го казвал.
Не бих го нарекъл надуване, но бих направил домашно посещение.
Рут?
Рут. Ще замръзнеш тук.
Дойдох си от училище.
Какво ти е, мила?
Болна ли си?
Защо не дадеш да ти сваля това от врата?
Не.
Имах странен сън.
Бях омъжена за Дъд Роджърс.
Полетяхме над града и видях огромен пожар.
Видях те да крещиш по мен. - Дъд Роджърс? Сакатият?
На мен ми звучи повече като кошмар.
Заради теб Дъд е уволнен.
Работата бе всичко за него. - Този тип е напаст.
Да ти донеса ли нещо?
Не.
Сигурна ли си?
Нищо? - Не.
Не виждаш ли, че не ми е добре?
Флойд?
Там ли си, Флойд?
Хайде.
Хайде, ще те прибера вътре. Много е студено, много.
Спокойно, спокойно.
Какво?
Майк.
Майки? - Ти зяпаш ли ме?
Майки.
Мъртви войници с извадени очи.
Няма им ги ушите.
Спри да ме зяпаш.
Проклет да си! Затвори си очите!
Проклет да си, затвори тия очи!
Работя и не мога да карам Марк. Искам го в този автобус.
Разбирам. Говорих с Чарли Роудс и той смята,
че Марк знае доста повече за мъртвото куче, отколкото казва.
Също така мисли, че Марк организира залагания в автобуса.
Това е глупост. - Той луд ли е? Божичко!
Какъв е проблема между теб и Чарли?
Освен факта, че нямам баща да му срита задника ли?
Може би ще поговоря с директора на Марк.
Може тя да осигури примирие.
Знаеш ли, не се занимавай. Човекът и без това е военоманиак.
Какво?
Ами примерно Виетнам.
Чарли е бил там. Показа ни снимки в автобуса.
Мисли си, че може да ни впечатли.
Не си измисляй, Марк.
Държи ги заключени в жабката си.
Ройс! Ройс, недей!
Ще умреш. Готов ли си да умреш, докторе?
Жена ми курва ли е? Дори и да не е, да не мислиш, че ще я помпаш без пари?
Не, не. - Не, защото тя е курва.
Ройс, миличък, моля те... - Млъкни, Санди! Млъкни!
Нае си курва за десет хиляди долара, схващаш ли?
Десет хиляди утре или дърпам спусъка.
Кой ще ме обвини? Кой ще жали за мръсния доктор?
Добре, добре!
Накарай го да млъкне! - Добре, Ройс, добре.
Накрай го да млъкне! - Какво? Ройс, не!
Заповядай. - Благодаря.
Здравейте, момчета. Какво ще желаете? - Хей, Сюзи, седни.
Доста съм заета, Флойд.
Здрасти, Майк. Как си?
Добре съм, Сюзан. Мерси, че попита. - Къде се губиш, Сюзи?
Работя.
Може ли да го обсъдим друг път? Скоро?
Мисля, че има какво да си кажем. - Имаме.
Добре, Флойд, но мисля, че може да избързаме.
Мисълта ми е, защо някой не вземе да каже истината?
Какво е станало с теб, Майк?
Не му е добре. - Флойд, кажи й, че ти е писнало!
Градското писателче я е отрязало и сега пак пълзи към нашето момче.
Престани, Майк. - Какви ги говори?
Флойд, кажи й да се разкара или й кажи, че я обичаш.
Веднъж поне кажи нещо истинско.
Виж, това не е честно, Сюзи. С мен ли си или с него?
С нито един. - Кой все пак е този писател?
Същия, за който четеше в и-мейлите й.
Казах ти да млъкнеш! - Какви и-мейли?
Млъкни, Майк. Млъкни! - Спрете. Нали сте приятели?
С какво си се надрусал, Майк? - С нищо.
Болен съм. Писна ми от всички тия глупости.
Разстроен си от погребението ли?
Върнах се, след като всички си тръгнаха.
Позабавих се и явно тогава съм се разболял.
След това всичко ми се губи.
Как така?
Видях очите на майка ми,
което е много странно, защото тя е мъртва.
Очите на майка ми ме привличаха.
Беше доста луд сън.
Защо казваш, че е сън? - Вижте дрехите ми, г-н Бърк.
Заспал съм в калта. - Хайде, да се махаме от тук.
Може да спиш в гостната ми. - Мога аз да карам.
Слушай стария си учител. Не си нито друсан, нито болен.
Ако на сутринта не си по-добре, ще те закарам до болницата.
Сюзън. Може ли да говоря с теб за минутка?
Казала съм каквото имах да казвам... - Но аз не съм.
Моля те. - Достатъчно ни е за тази вечер.
Мамо, ей сега влизам.
Няма да спра да пиша книгата, но мога да сменя името на града.
Може даже и щата да сменя. И без това градът е само метафора.
Тогава защо избра Джерусълемс Лот? - Защото този град познавам.
Мислиш, че го познаваш
и той си мисли, че познава теб.
Скоро ще си отиде, Сюзън. Ще видиш.
Особено сега, когато истината излезе наяве.
Дъд? - Здрасти, Флойд.
Къде се губиш бе, муньо? - Вече не куцам, Флойд.
И защо не? - Защото съм различен.
Винаги си бил различен, Дъд. Къде отиваш?
Да видя Рут Крокет.
Направи си услуга, не ходи.
Не се занимавай. Тия момичета не си струват.
Трябва ми храна, Флойд. За Рут.
Не знам за какво говориш, Дъд.
Ако си ядосан някому, то това трябва да е Лари Крокет.
Майк и аз винаги сме били добри с теб.
Особено Майк.
Дъд?
Изглеждаш доста по-добре.
Да, свежият въздух май ме отрезви малко.
Имам пижама за теб.
Тази врата води към банята. - Благодаря.
Това натъртване изглежда болезнено.
А, да. Трябва да видиш другия тип.
Трябва да се погрижиш за него.
Лека нощ, Майк. - Лека нощ.
Ралфи? Ралфи, къде беше?
Да.
Разбира се, че може да се прибереш. Моля те, ела си, Ралфи.
Майк.
Ало?
Благодаря ти, че дойде.
Изненадан съм, че ми се обади.
Това, което пишеш, е най-малкият ми проблем.
Сам ли е?
Сега да. - Може би е крадец.
Обади ли се в полицията? - Не.
Още не.
Искам първо да видиш тялото. - Тялото?
Ти каза, че се държал странно. - Той не мърда.
Влиза ли там?
Само надникнах.
Умрял ли беше? - Не знам.
Мат! За Бога, какво става тук? Не си го убил, нали?
Не, разбира се, че не.
Майк?
Майк Райърсън?
Виждаш ли? Нищо.
Виж му гърдите. Виж натъртеното.
Няма натъртено. - Видях го! Трябва да е там.
Може да е починал от някаква дрога.
Извикай линейка, полицията и адвокат, ако имаш такъв.
Чакай, чакай. Майк зарови Дани Глик днес.
Имаше натъртване на гърдите си. Видях го!
Чух го да говори в стаята. Чух го да отваря прозореца. Чух смях.
Трябваше да влезна, но бях много уплашен.
Крадецът ти трябва да е пожарникар, за да се качи до тук.
Бен, знам какво чух.
Исках да ти кажа преди всички да започнат да ми казват, че съм луд.
Добре, да приключваме.
Хубав труп. Сигурен ли сте, че е мъртъв?
Нетипично син, но със сигурност мъртъв.
Съжалявам, че те накиснах в това. - Недей.
Въпреки, че не знам защо го направи. - Ако ти кажа, ще ме осъдиш.
Може би трябва да слезем в хола. Може да е някакъв вид заразна болест.
Прилича ли на това, което уби Дани Глик? Остра анемия?
Ще оставим това на лаборантите, но за сега няма изгледи да е убит.
Колкото до крадеца, който си чул...
Имаш ли 4 метрова стълба в гаража? - Не.
Чул си гласа на г-н Райърсън и смях.
Би ли могло да е неговия смях? - Звучеше като дете.
Каза, че е спал тук, защото се е държал странно и е започнал бой.
И? - Някои се смеят, когато са пияни.
Ще направят токсикологични проби на кръвта му.
Вие как се замесихте, г-н Миърс?
Мат ми се обади.
Близки приятели?
Братя по перо.
Повечето хора, като намерят тяло, викат полиция. Ти викна писател.
Трябваше да дръпна спусъка. Загубен си, Коди.
Банките не отварят преди 9:00.
Виж, в момента съм с един труп... - Ти ще си труп.
Жена ми дойде при теб като пациент!
Ще се обадя на медицинският съвет! - Не им звъни.
Не звъни на съвета.
Това няма да е полезно за никой. Трябва ми време да ги събера.
Току-що си купих кола.
Ще имаш своите 10 хиляди до утре.
Добре ли си?
Контракция на зеницата. Винаги се хващам.
Мен ли чакате? - Не. Отивай си, Марк.
Нещо необичайно? Бус, паркиран до пътя?
Бен, чух за Майк Райърсън. Какво стана?
Никой не знае. - Ан Нортън се обади.
Имала да ти каже разни неща за книгата.
Няма да си търся нова стая, нали? - Не. Може да ми посветите една глава.
Благодаря.
Ед, къде беше цяла нощ?
Размотавах се. Дано много да съм те притеснил.
Мислех си за нас, Ед.
Нима? И какво си мислехте, г-жо Пруние?
Невестулко, ще ти дам бира, ако ми помогнеш.
Закуска за шампиони.
Паркинс, искам си телефонното обаждане.
Пуснете ме!
- Млъквай!
Мислиш, че решетките ще ме задържат, Миърс? Ще се видим довечера!
Много ме е страх! Защо не си донесе гумените ръкавици?
Нищо чудно, че тя те заряза.
Ако това носиш за бой, какво ли носиш в леглото?
Кой мислиш, че беше с него в стаята?
Имам си предположения. Обаче си мълча заради хора...
Наречи ме луд, но горе има някой.
Сигурен ли си?
Познавам си къщата. Има някой горе.
Чу ли?
Обади се в полицията. Мат! - Още не.
Почвай да говориш. За каквото и да е.
Добре, няма да ти противореча. Абсолютно съм съгласна.
Надяваш се да си тръгне от града ли?
Абсолютно си прав. Не може да му се вярва.
Той измами. Измами всички нас.
И след това стана абсолютно различен.
Г-н Бърк.
Майк?
Какво се е случило с теб? - Погледнете ме.
Г-н Бърк, погледнете ме.
Знам защо ме поканихте. - Върви си, Майк.
Усещам как ме гледате. - Отменям поканата ти в тази къща.
Майк, в името на всемогъщия Бог.
Върви си. - Не можете ли поне да ме докоснете?
Така и аз мога да ви докосна.
Вижте ме. - Ти си мъртъв, Майк.
Какво е станало с мен? - Ти умря, Майк.
Умря вчера. Ти си чудовище, кошмар...
Не, не може да бъде.
Върви си, Майк, върви си.
Не!
Мат? Мат!
Не, не. Не!
Гасим светлините. - Пуснете ме! Пуснете ме!
В какво съм обвинен? - Пиянство и размирици.
Миърс.
О, Миърс.
Искаш ли да го довършиш, Миърс? - Заспивай,
преди да те обвиня в нападение. - Ти си страхливец, Миърс.
Никога няма да си Кървав пират.
Какво каза?
Никога няма да си Кървав пират.
Марджъри...
Ралф!
Марк.
Отвори прозореца.
Хайде, Марк. Отвори прозореца.
Марк. Отвори прозореца, Марк.
Не го правя аз, Марк. Той ме кара.
Марк, студено ми е. Отвори прозореца. Марк.
Сега ще легна аз да спя и ще моля Господ да пази душата ми...
Какво искаш?!
Пусни ме, Марк. Хайде.
Отвори прозореца
или ще влезна по друг начин.
Добре, влез.
Ще те убия, Пийтри, и теб, и майка ти!
Бен Миърс, виждам те през решетката.
Идвам, Миърс, почти стигнах.
Виждам треперещите ти колене и пикнята, която се стича по крака ти.
Как ли ще те накарам да ме погледнеш?
Заспивай, Тибитс. - Да спя? Та аз съм изцяло буден.
Ще съм буден цяла нощ.
Не си в отдушника. - Разбира се, че съм.
Извивам се и се плъзгам, за да те достигна.
Счупих си ключицата и ребрата, Миърс, но идвам.
Приближавам се.
Погледни ме! Погледни ме, Миърс! Покани ме!
Ще довършим боя! Ще ти извадя сърцето, ще го изстискам и ще ти изпия кръвта.
Остави ме намира! - Покани ме, Миърс.
Пресвета Богородице,
помогни ми в тази безизходица. - Дявол да го вземе.
Страхотна история.
Казаха, че си писател, но...
При него ли ще изкараш цялата си смяна?
Почакай. Има още.
Мисля, че ще поостана.
Ще оживее ли?
От падането си е разкъсал далака, има контузии на белия дроб и на миокарда.
Но може да говори.
Чух го, но каквото и да казва г-н Миърс, може да му е за последно.
Моля ви, не си отивайте.
Никой нормален не знаеше истината.
Някои може би подозираха, но и техните съмнения бяха неясни и неопределени.
Понеделник беше ден за боклукджиите на Джойнтър авеню.
Днес зелените торби си седяха по бордюрите.
Библиотеката беше затворена, също и козметичният салон.
Сега светлината обливаше земята и всички зли същества спяха.
Неухапаните ходеха бавно из Джерусълемс Лот,
сякаш телата им бяха чупливи.
Бяха запалили всички лампи и не поглеждаха през прозорците.
Предимно не гледаха през прозорците си.
Свободен сте, г-н Миърс.
Г-ца Нортън ще ви закара у дома.
Освободен сте, но ви съветвам да внимавате из Джерусълемс Лот.
А Тибитс? Тук ли е още?
Още е тук. - Ако искате да повдигнете обвинение,
заместник-шериф Гарднър ще ви обслужи. - Няма. Да вървим.
Това не е истинският Флойд. Той не е от буйстващ тип.
Какво си казала на Флойд за миналото ми? Откъде знае за къщата
и за Кървавите пирати? - За какво говориш?
Тук съм само защото Мат Бърк получи сърдечен удар.
Да видим дали знае нещо за смъртта на Майк Райърсън
и изчезналото момче на Глик. - Флойд?
Флойд, ставай.
Пресвета...
Какво става тук, по дяволите? - Сам си е прегризал вените.
Бари? - Джим.
Как мина снощи? Оправи ли малката Санди МакДугъл?
Всъщност, Бари, се намирам в затруднение.
Може ли един заем? - Колко?
Десет хиляди. Само за седмица. Докато разчистя едни задължения.
Знаеш, че този Биймър ми обра всичко.
Лошото е, че набутах всичко по разни сметки.
Ако можеш да ми дадеш няколко дни да измисля нещо...
Нямам няколко дни. Нещо като...
Съжалявам, че те занимавам. Благодаря все пак.
Ще почакам отвън.
Потвърди се слаб сърдечен удар.
Добрата новина е, че сърцето ти ще продължи да си работи добре.
На твоята възраст инфаркт на миокарда може да бъде породен от няколко неща:
Диета, холестерол, пушене... - И страх.
Джим, искам да ми помогнеш или се откажи още сега.
Тези вече ме мислят за луд.
Защо, Мат?
Направих сърдечен удар, защото бях уплашен.
Уплашен до смърт.
Видях Майк Райърсън у нас.
Това е разбираемо.
Майк умря в твоята къща.
Преживял си травма. Понякога виждаме неща...
Джим, ти ли прави аутопсията на Майк? - Не, не съм.
Той си свали ризата. Имаше два среза.
Вертикален на гърдите и хоризонтален на стомаха.
Може би единият е по погрешка или лекарят е решил да изследва надълбоко.
Разбери защо Майк има два среза. - Добре.
Има още. - Мат ме помоли да отида до църквата
да му донеса светена вода.
Още ли разговарят? - Мат приказва.
И колкото повече го прави, толкова повече се плаша.
От вампири?
Не, за Мат. Насочил се е право към лудницата.
Каквото и да става, Мат Бърк не е луд.
Не съм си го и помисляла.
Сюзън, имам приятели в Ню Йорк. Може да отидеш там.
Да се махнеш за една седмица.
Не, благодаря. - Нека Мат и полицията да се оправят.
Ако става нещо тук, искам да помогна.
Заблудих те относно книгата.
Но не и за чувствата ми.
Хайде, Миърс. Не бъди шубе. Нали искаш ли да си Кървав пират?
Исках да съм Кървав пират, така че влезнах в къщата на Марстън.
Не си пират, докато не донесеш нещо от вътре.
Освен ако не те убие. - Ако Хюби те убие, си приет.
През тази нощ съсипах живота си.
Всичко се промени след тази нощ.
Чувах как нещо пълзеше вътре в стените.
Живи твари, плъхове или дървояди, или каквото беше там,
живеещи в стените или висящи в килерите.
Можех бързо да си тръгна, но не го направих.
Исках да се докажа, така че се качих горе.
Къщата смърдеше. Плесен и гниеща тапицерия.
И една неприятна миризма, като на развалено масло.
Мислех си, че чувам стъпки зад себе си, но ме беше страх да се обърна,
защото можеше да видя Хюби Марстън да се промъква зад мен с окървавен нож.
Дори тогава си беше къщата на легендите и кошмарите.
Не ходех. Направо изтърчах в спалнята на Хюби и грабнах своя сувенир.
И тогава Хюби се прибра.
Бях чувал слуховете, че Хюби Марстън е отвлякъл
и принесъл в жертва малки деца на дяволските си богове.
Лагерни истории за мъчения и изтезания.
Връхлетях в спалнята и се скрих в гардероба.
Хюби идваше към мен. Дърпах вратата,
опитвайки се отчаяно да я затворя, но тя се заклещи в един куфар.
Хюби влезна в стаята и видях останалото.
Хюби не беше сам в спалнята тази нощ.
Вържи се. - Имаше нещо при него.
Нещо, което не видях, но определям като присъствие.
Не мога повече. - Хюби беше на колене.
Плачеше и се молеше за живота си.
Каквото и да беше, не го слушаше.
Жената на Хюби, Бърди, лежеше на пода в банята.
Боса, с разтворени крака
и гърди, пробити от изстрел.
И тогава се случи невъзможното.
Помогни ми.
Припаднах, бях парализиран.
През ледените си устни Бърди Марстън проплака:
"Помогни ми. Помогни ми."
Плачът на Бърди продължи през цялата нощ.
А аз не можех да се мръдна.
Нещо в тази къща се издигаше над мен и ми се смееше.
Леля Синтия ме намери на другата сутрин, бълнуващ за призрака на Бърди.
Леля ми погледна вътре в банята, където ме беше страх да влезна.
Плачът през нощта не е бил на Бърди или на призрак.
Рони Барнс, момчето във ваната.
Да.
Синтия ми каза да не казвам за плача.
Така или иначе нямаше да му помогне.
Така че, аз излъгах.
Казах, че не съм чул Рони.
Всички ме съжаляваха. Дори казаха, че съм бил смел.
Бил си само на 9 годинки. - Но можех да спася това дете.
За това се върнах. Това е книгата, която трябва да напиша.
Лъжите в малкия град. Моите лъжи.
Ами къщата? Нали каза, че имало присъствие?
И то ме плаши до ден днешен.
Мисля, че собствената ми страхливост ми се надсмиваше.
Бен, не си страхливец.
Аз съм тази, която не може да излезе от дома си.
Може би ще отида в Ню Йорк, г-н Миърс.
Ако дойдете с мен.
Този път трябва да остана.
Може да е забавно. Нали сега си имаме Мат Ван Хелсинг.
Да го проверим ли за прободни рани?
Г-н Зазелка ми остави учебния ви план.
Болен е, както и доста други.
Явно нещо става.
Вампири.
Може би ще прескочим учебния план и ще направим едно творческо писане.
Не мисля, че ще отидеш на училище.
Не ми казвай, че си болна, след като те нямаше цяла нощ.
Къде беше?
Какво се е вселило в теб? - Какво или кой?
Наказана си, Рут. Не ми пука дали мислиш, че е нечестно.
Все още съм ти баща.
Това ти ли го реши или така трябва да бъде?
Кой е той?
Кой кой е? - С кой беше миналата нощ?
С гаджето си.
Дъд Роджърс!
Рут, не.
Роджърс! Ще те убия!
Изненадан съм, че го приемаш. - Е, не че вярвам във вампири.
Но трябва да приема, че хората умират от анемия. Ами ти?
Професионално любопитство.
Не знам, но Мат Бърк беше прав за аутопсията на Майк Райърсън.
Имаше два среза по тялото му.
Мисля, че полицията трябва добре да огледа Флойд Тибитс.
Нападна ме вчера. Носеше шапка.
Флойд Тибитс е мъртъв.
Прегризал си е вените миналата нощ в затвора.
Мисля, че е изпил собствената си кръв.
Здравейте. Отец Калахан? - Да.
Отче, аз съм Сюзън Нортън. - Влезте.
Не съм католичка.
Имам една молба от Мат Бърк,
учител в града, който също не е католик.
Той би искал малко...
Бихте ли посетили Мат Бърк в стая 3А в болницата?
Разбира се.
Има ли нещо друго, което да ми кажете?
Не, определено не.
Какво ще кажеш на Глик?
Че искам да ексхумирам сина им. Да проверя за заразен енцефалит.
Това е единственото обяснение.
Някои хора смятат, че къщата на Марстън е замесена.
Каквото и лошо да стане в тоя град, хората обвиняват къщата на Марстън.
Така е откакто се помня.
Марджъри почина тази сутрин.
Отведоха съпругът й Тони в болницата.
Той е в шок. - Къде е тялото на Марджъри?
Трябва да е в патологията. - Дъщеря ми говори с полицията.
Шериф Гилеспи отнесе Марджъри в погребалното бюро.
понеже никой не знаеше къде е Карл Фореман.
Кой е той? - Патологът.
Лари, шериф Гилеспи.
Паркинс, най-добре да направиш нещо относно Дъд Роджърс.
Искам този урод извън града.
Говорих с Мери Суини от офиса на банкера.
Не ми пука!
Дъд Роджърс преследва дъщеря ми. Искам нещо да се направи.
Може да го попиташ и за изчезналото момче на Глик.
Прегледахме сделките
за къщата на Марстън и за Лаундромат.
В крайна сметка стана ясно, че Страйкър не е купил къщата на Марстън.
Ти си я купил. - И?
В замяна, фирмата на Страйкър е дала на твоята фирма 30 акра
в Кенебънк, които, след като построят новият Кристъл Мол,
ще струват двайсет пъти повече от къщата и Лаундромат.
Защо Страйкър би сключил такава неизгодна сделка?
Питай си го него. - Е, да, но аз питам теб.
Каквото съм правил с Ричърд Страйкър или който и да е друг, е поверително.
Кой е Ричърд Страйкър, Лари?
Антикварен търговец до колкото знам.
Къде е Кърт Барлоу? - Предполагам в Европа.
Какво става с този град? - Откъде да знам? Питай Дъд Роджърс!
Ще оправиш ли този кретен или трябва да го направя сам?
И не си мисли, че няма да го сторя. Какво?
Какво ме зяпаш? - Флойд Тибитс умря днес в затвора.
Тибитс?
Едва ли ти пука.
Разкарай се от тук.
Ако ще ме обвиняваш в нещо го направи.
Защо купи къщата вместо Страйкър?
Кучи син. Ще те...
Какво става, Лари? Защо купи тази къща?
Не е твоя работа.
Защо купи тази къща?
Страйкър каза, че нямало да купи проклетата къща.
Че няма да си купи нищо в нито един град.
Трябвало да бъде поканен.
Поканен?
Трябвало да бъде поканен?
Лари, какво си направил?
Забелязали ли сте нещо нередно наскоро из града?
Смъртността определено нарасна.
И продължава да се увеличава.
Някакво обяснение?
Вампири? - Ще ни е трудно да продължим така.
Но ще е още по-трудно, ако мислите, че съм полудял.
Напротив, изглеждате невероятно разумен.
Разумността не означава здрав разум, нали, отче?
Не.
Първо бяха братята Глик. - След това и майка им.
Марджъри Глик почина тази сутрин. - Майк Райърсън.
Флойд Тибитс. И Карл Фореман го няма.
Градският патолог.
Той и жена му са в моята енориашия.
Обмислял ли сте възможността от вампиризъм?
Това е доста съвременна диагноза.
Нима? Бих казал доста стара диагноза.
Църквата знае, че злото претърпя много трансформации
през изминалия век, Матю.
Все още признаваме Сатаната и демоните,
но сега повече ги виждаме като част от човешката психика.
Обвинявайте Фройд за това. - Фройд?
Да, прав си. Той ни отне всичко.
Хубавото на тази хипотетична възможност е, че лесно се доказва.
Не ми трябва да вярвам. Все още не.
Доктор от тази болница и един уважаван писател
разследват тази възможност докато си приказваме.
Искам само да знам, ако се върнат
с доказателство за вампиризъм,
можем ли да разчитаме на пълна и незабавна помощ от ваша страна?
Винаги съм на разположение да ти помогна, Матю.
Съжалявам, че закъснях.
Сюзън, Флойд Тибитс е мъртъв. - Какво?
Флойд се е бил с приятеля ти Бен. Сложили са Флойд в изтрезвителното.
Знам, но... - Флойд се е самоубил в затвора.
Прегризал си е вените. - Не!
Ужасно е. Стой настрана от този писател, Сюзън.
Това е невероятно. - А ти си точно в средата.
Не ми прилича на... Не ми пука на какво прилича, Сюзън.
Просто не искам да те нарани.
Флойд си е прегризал вените?
Горкият Флойд. Сигурно не е знаел какво прави.
Чух, че се опитал да спре кървенето. Ужасно е, изпил е собствената си кръв.
Би ли казал, че има пари в литературата?
Мислиш да напишеш книга за това?
Не, май бях нетактичен.
Франк. - Хей, Джими. Радвам се да те видя.
Намериха ли другото момче? - Не са.
Горката жена сигурно е умряла от инфаркт.
Твой пациент ли е, Джими? - Не, не.
Ала състоянието й много прилича на това на Майк Райърсън.
Няма посиняване, няма втвърдяване. Дори начално втвърдяване няма.
Франк.
Искам да остана при нея тази нощ. - При нея?
Има странен вирус наоколо. Може да е заразен енцефалит.
Ще ми е необходимо време да наблюдавам процеса на разлагане.
Както искаш.
Увери се, че е заключено, като тръгваш.
Разбира се. Благодаря ти.
Това е трагедия.
Кафе Нортън. - Здравейте.
Сюзън там ли е? - Сюзън си тръгна, Бен.
Каза ли къде отива? - Не. Притесни се,
когато разбра за Флойд. - Има ли мобилен телефон?
Няма. - Благодаря.
Всичко е наред. - Кой си ти?
Марк Пийтри. Познавам ви. Ви сте Сю Нортън. Майка ми познава баща ви.
Джойс Пийтри. Това е майка ми. Тя е сервитьорка в Джиако.
Какво правите тук? - Ти какво правиш тук?
Да убиете вампирите ли дойдохте?
Един приятел умря снощи. - Един от тях се опита да ме хване.
Това в колата беше Ричърд Страйкър. Той се движи през деня,
значи трябва да е съгледвача.
Името на вампира е Барлоу. Той е невидимият партньор.
Не си единственият, който говори за вампири.
Кой още? - Един учител и един доктор.
Добре ли сте? - Заради къщата е.
Мой приятел писател е прекарал ужасяваща нощ там, когато е бил дете.
Бен Миърс? - Познаваш ли го?
Знам историята. И ти ли си носиш кол?
Да, готино е, но няма да свърши работа.
Не вярвай на всичко, което четеш.
Влез.
Здравейте, отче. - Ед, влизай, сядай.
Имаме повод да празнуваме, отче.
И какъв е? - Ева Пруние прие да се оженим.
Ами поздравления! - Упоритост и търпение.
И любов. Нищо добро не става без любов.
Искаме да го направим утре. Малка церемония, много скромна.
Ако сте свободен, разбира се. - За мен ще е чест.
И аз имам добри новини.
Необичайни, но добри. Истинска битка.
Явно има нужда от тази стара религиозна отживелица. Малко Джеймсън?
Никога не казвай не.
За сватбата ти и за смъртта на Фройд.
Наздраве. - Отче, май ще почакам с това питие
заради сватбата и тези неща. - Успя ли вече да те промени?
Май и аз ще се въздържа.
Затворено е. Затворено е цял ден.
Благодаря.
Задръж това.
Спри. Ще извикаме полиция.
Имам приятели, които ще помогнат. - Не.
Влизам преди това дете да се е върнало на прозореца ми довечера.
Аз ще влезна. Ти пази. - Не, благодаря.
Когато го намерим, не го гледай в очите, ясно?
Вероятно спи в ковчег в мрака, но може да ти влияе с очите си.
Чуваш ли се какво говориш? Наистина ли вярваш в това?
Ами ако Барлоу е един нормален сериен убиец?
Ще ти се.
Божичко, усещаш ли? - Да.
Тук е още по-зле, нали? - Да.
Там трябва да отидем.
Чувам си сърцето. - И аз ти чувам сърцето.
Марк. О, не.
Полицията е на път. Това беше аларма.
Ние... - Не приближавайте.
Просто вземете за което сте дошли и си отивайте.
Не сме крадци. Ние... - Какво искате?
Има ли още някой с вас? - Не. Вижте, само любопитствахме.
Чухме, че е продадена, но не мислехме, че някой живее в нея.
Влезнали сте в чужд имот.
Той какво държи? Въоръжени сте.
Това е чук и кол. - Чук? Дошли сте да вандалствате ли?
Не, вижте, аз съм Сюзън Нортън. Цял живот съм живяла в Сейлъмс Лот.
Това е Марк Пийтри. Знаем, че току що се преместихте и...
И така ме приветствате ли? С чукове и пистолети?
Ти,
покажи ми го.
Какво е това?
Оръжие ли е? Не е ли?
Не!
Добре!
Помощ! Помощ! - Давай!
Помощ! - Три.
Две.
Помощ!
Едно. Времето изтече.
Това е абсурдно.
Унищожавам си кариерата.
Изнудват ме. - Професионално ли?
Всъщност беше доста непрофесионално от моя страна.
Ако беше видял жена му, би си помислил, че е разбираемо,
но не професионално и простимо.
Изненадан съм. Мислех, че докторите нямат пениси.
Да, това си е вътрешна тайна.
Обикновено е само между нас и сестрите.
Колко? - Десет хиляди. До днес.
По-рано ме заплаши да се обади на съвета.
Може вече дори да не съм доктор.
Твърде си зает да си доктор. Сега си ловец на вампири.
Трябва да се приберем преди полунощ. - А това сигурно е Пепеляшка.
Не мога да стоя повече, безсмислено е. Трябва да намеря Сюзън.
Ами ако е отишла до къщата?
Боже мили.
Ралфи? Къде си, миличък?
Мардж? Добре ли си?
Използвай кръста!
Ухапа ме!
Ухапа ме! Ухапа ме!
Ухапа ме! Дай ми чантата! Дай ми я!
Тетанус.
В сърцето. Давай, бързо!
Успяхме ли? - Звънни ми сутринта.
Ехо?
Ехо?!
Сюзън!
Бен, няма кола. Дали би дошла сама?
Ако така смяташ, тогава влизаме. Ако ли не, дай да я потърсим.
Ще се върнем заедно с план.
Нали искаш да си Кървав пират? Хайде, Миърс.
Освен ако не те убие. - Ако Хюби те убие, си приет!
Сюзън!
Бен, хайде.
Обади се в тях. Да проверим у тях.
Помощ! Помощ, помогнете ми!
Помощ! - Идвам, готов или не.
Къде си?
Сюзън! - Марк?
Не виждам. Много е тъмно.
Ела долу, момченце. - Знам ти името!
Възхитително. Ела да те опитам. - То е Барлоу!
Ще има и за двама ни. Защо ще бягаш, момче?
Сюзън!
Ще ми се да зарежа всичко и да помогна, но имам четирима изчезнали
и трима мъртви.
Кога за последно си чувал Сюзън?
Преди около девет часа. - Не е толкова много.
Бях у тях, в кафето, във фитнеса, в библиотеката. Никой не знае къде е.
Какво става, г-н Миърс? Знаете ли? Защото аз не.
Имам подозрения, но ако не знам, не мога да помогна.
Не бихте ми повярвал.
Бен?
Пази се, Паркинс.
Сюзън?
Затворено. И вчера беше затворено.
Благодаря.
Смирено ви благодаря.
Ед, закуската е готова.
Ед?
Да?
Има ли тук писател на име Бен?
Бен Миърс. - Да, може ли да го извикате?
Моля ви? - Може да спи.
Той би поискал да го събудите. Моля ви.
Добро утро.
Ви ли сте приятелят на Сю Нортън? - Да. Виждал ли си я?
Бен, виждал ли си Ед тази сутрин? - Не съм.
Ще се женим днес. - Ще се жените?
Може ли да поговорим навън? - Разбира се.
Поздравления.
Влезнахме в къщата през онзи прозорец.
Все още е горе! Хайде! Не знам какво правеше...
С Марк Пийтри съм. Бил е с нея снощи. Отивам натам.
Не може просто да влезнеш. Мога да взема заповед
до един час. - Спри.
Трябва да действам, шерифе. Ще ви звънна пак.
Отче, думите на Марк и колата на Сюзън са ми достатъчни.
Задръж малко. Ами ако партньорът на Страйкър е въоръжен?
Как ще се предпазите?
Тези ги направих снощи.
Вземи ги. - Синко, ти стой в колата.
Идвам.
Вие по-добре се покрийте, отче. - Не, идвам. Нужен ви е здрав разум.
Вампири. Щеше да ми е по-лесно да го възприема,
ако имаше буря или спиране на тока.
Танцуваща Марджъри Глик върши ли работа?
На заем са.
Десет хиляди? Не бих ти ги взел.
Когато всичко приключи, ще ни е нужна добрата ти репутация.
Благодаря ти. - Чували ли сте за запален вампир?
Той е таласъм. Истински таласъм.
Добре се справяш, Бен. - Нима? И защо така?
Само опитен психолог би могъл да забележи, че си изплашен до смърт.
Никога не съм бил тук или поне не толкова близко.
Чакай. Нека трезвият разум да води.
Ехо?
- Сюзън!
Ехо!
Страйкър е горе.
Има нещо различно.
Няма и капка кръв. - Пресвета майко господна.
Това не съм го направил аз.
Опитах се да слезна, но не го направих.
Знам кое е различното.
Вече не мирише.
Ето тук.
Дай ми кола.
Чакай. Трябва да си сигурен.
Ако е мъртъв, просто оскверняваш труп. Но ако не е...
Абсолютно мъртъв.
Светии, закриляйте ни.
Тук!
Божичко. Какво чудовище го е направило?
Мъртва е. Или зомби.
Чакай, чакай.
Ами ако убием Барлоу и всички възкръснат? Или пък умрат.
Едва ли си вярваш. - Ами ако е така?
Моля те, не и Сюзън. Знаем къде е.
Можем да се върнем, ако трябва.
Ами ако зарази някой друг? - Моля те.
Моля те.
Беше ужасяващ ден.
Почивай в мир.
Кой души около къщата на Марстън? - Не мога да ти кажа от тук.
Градът изглежда малко замрял днес.
Може би ще отида да видя.
Тръгват си, Ноли. Остави.
Понякога значките не си струват.
Значките ни ли? Как така?
Добре ли си, Паркинс? - Не.
Уплашен съм.
При други обстоятелства в тези си държа страхотно мартини.
Има присъствие в онази къща. Не знам дали го усетихте.
Усещам го.
Усетих го и преди, когато бях момче и влезнах вътре.
Мислех си, че си измислям, че е
ефект от собствения ми страх.
Не е било.
Какво е? - Нечистият дух.
Тъпо, безсмислено и мрачно зло.
Познато на праведния както миризмата на старо кадифе.
Хюби Марстън покани нечистия дух в неговия дом и там и си остана.
В тази къща ми е толкова присъщо. Сякаш ми идва отвътре.
Злото идва отвътре на всеки човек.
Направих страхотна кариера, показвайки на другите делата им.
По-добре ли ще се чувстваш в изповедалнята?
Не ми трябва изповед, отче. Трябва ми чиста съвест.
Слаб съм.
Оставих едно момче да умре.
От страх.
Можех да го спася, а аз излъгах.
Лъжите ми се разраснаха като рак.
И доколкото мога се мразя.
Ти си над омразата, Бен. В истината си.
Честността спрямо себе си е първата стъпка към опрощението.
Честност и упование в Бога.
Пет пъти "Дева Мария", два "Отче наш" и поведение на покаяние.
Това беше добра изповед.
Здрасти, Санди. Ройс тук ли е?
Джими, съжалявам.
Аз също.
Ройс?
Носиш ли ми парите?
Виж, Ройс, съжалявам. Не знам какво друго да кажа.
Просто ми дай парите.
Трябваше да се сетя. - Но не се.
Човек се учи докато е жив.
Ройс, добре ли се чувстваш?
Сега иска и моите панталони да свали. Разкарай се.
Държи ли се странно напоследък? - Какво?
Разкарай се. - Ройс, чуй ме.
Върлува вирус. Трябва да дойдеш до болницата за преглед.
Позволи ми да взема Санди и Рой за ваксинация.
Махай се. - Просто се махни. Тръгвай!
Колата ми. Ще ти дам чисто новото си БМВ, ако пуснеш Ройс до болницата.
Няма да ми взимаш бебето. - Млъквай, Санди.
Ще ми дадеш бавареца си? Завинаги?
Да. Ключ за ключ, моята за твоята. Просто искам да ваксинирам Ройс.
Може да си го вземеш утре. - Дай му детето.
Ройс! - Дай му тъпото дете!
Хайде.
Хайде де!
Добре е. Искам пълен преглед и кръвна картина.
Кой е това? - Мой племенник.
Регистрирай го на мое име, става ли?
Каза ли на Мат какво стана в къщата? - Потвърди това, което вече знаех.
Вече е епидемия.
Не съм вещ в патологията, нито как започва или как се разпространява.
Знаеш как се разпространява.
Защо им е нужна кръв?
Да не губят способността да произвеждат червени кръвни телца?
Пациентите с бъбречни заболявания ги държим на Еритопоетин,
когато диализата унищожи кръвните им телца.
Може би 30 дневно лечение ще излекува някое от тези същества,
ако успеем да го спрем да убива през това време.
Чувате ли какви ги говоря? Не знам как да го спра.
Започни с Барлоу. Той е главният. И после в обратен ред.
Намирането на Барлоу може да не е толкова лесно. Той е опитен.
Ще е по-умен от останалите. - Къде са Марк и отец Калахан?
Отидоха да доведат майката на Марк и трябваше да са се върнали.
Убеждаването на майка му ще отнеме време.
Почти се стъмни. - Кой град?
Джерусълемс Лот. Пийтри. За последно се разделяме.
Ало? Марк, ела. Ела тук!
Мамо. - Ало?
Отче, каквото и да сте правили с Марк, не ми изглежда редно.
Г-жо Пийтри, има ли начин да продължим спора си в болницата?
Трябва да побързаме. - Има кръв по дрехите му, отче.
Наистина ли сте забили кол в човека? И в двете момчета?
Марк. - Стига, стига.
Имаш кръв по косата.
Въвлекли сте сина ми в престъпление, отче. Знам ви аз вас.
Имате слава с шишето. - Мамо, нищо не е направил.
Млъкни, Марк! Отче, искам да си отидете. Ще извикам полиция.
Не искам да ви виждам повече с Марк. - Г-жо Пийтри, моля ви!
Обади се на д-р Коди и Бен Миърс. Те бяха... Боже, телефонът не работи.
Дай ми го! Ало? Какво...
Мамо?
В името Господне!
Махни се, махни се, шамане.
Пусни го. - Разкарай се! Ти излез от стаята
и ще го оставя жив. - Не!
Уби прислужника ми. Може да го замени. - Спри!
Защо? Ще жертваш ли малкото си кръстче? Хвърли го.
Хвърли го.
Срещни ме равностойно. Черното срещу бялото.
Твоята вяра срещу моята. - Да ти вярвам ли, че ще го пуснеш?
Бягай, Марк. Хайде, бягай!
Твой ред е, отче.
Разпятието.
Пусни го.
Стой надалеч от мен.
Аз съм свещеник.
Заповядвам ти в името на Бога.
Желанието на църквата е неизпълнимо. Всичко е жертва и никакво признание.
Нищо, за което да се говори. Не е ли ужасно самотно?
Коленичи, отче. Коленичи.
Кажи си молитва, ако имаш нужда. Изповядай ми се. Къде сбърка?
Едната глътка след обяд?
Или малкото вино с вечерята?
Наркотици? Малки момченца?
Не си готов да отидеш на небето, знаеш го.
Ще приветстваш смъртта. Освен това ще те даря с безсмъртие.
Животът е толкова ценен дар. Пий от мен.
Наслади се на подаръка си.
Пий.
Правилно ли постъпвам с живота си? Заблуждавал ли съм се? Знаеш, нали?
Има ли Бог?
Който те храни,
той е твоят Бог.
Ева.
Съжалявам, че закъснях.
Не мога да влезна. - Какво има, Ед?
Всичко е различно.
Прекрасно и силно.
Ти различен ли си, Ед?
И да, и не.
Обичам те още повече.
Ела с мен, Ева.
Всичко е наред, Ед.
Обичам те.
През всичките тези години. Не трябваше да те карам да чакаш.
Това е моят избор.
Кучи синове.
Хей, Пийтри! Излез от там. Знам, че си ти.
Хайде!
Добре.
Чувам те.
Според книгите, вампирът не може просто да влезне в къщата.
Трябва да бъде поканен.
Майк Райърсън покани Дани Глик в моята къща. Аз поканих Майк...
Той уби майка ми. Уби майка ми. Мъртва е.
Ало?
Извинявай, че звъня толкова късно.
Радвам се да те чуя, тате.
Ставам на всеки три часа да храня малкия Конър.
Ще ми се да си тук, във Флорида.
И на мен.
Опитвам се да реша...
Да реша до колко имат нужда от мен тук.
Винаги имат нужда, но и аз имам.
Малкият Конър иска да види дядо си. - Така е.
Времето е прекрасно за голф, татко.
Не чакай вечно.
Изумява ме. Твърдо момче е. Повече от мен на неговите години.
И ти си доста твърд.
Не се опита да ни зарежеш. - Не ме предизвиквайте.
Колко време ще спи?
До сутринта.
Не гарантирам за състоянието му, след като успокоителните го пуснат.
Какво мислите за тази история? - Че е вярна.
Барлоу се катери по стените? - Може и да е илюзия.
Не бих се изненадал дори, ако Барлоу влети като прилеп.
Мислите ли, че е хванал Калахан?
Мисля, че отец Калахан щеше да е тук, ако можеше.
Трябва още утре да намерите Барлоу.
Убиете ли главния, отрязвате главата. - Откъде да започнем? Магазина?
Много е очебийно.
Марк каза, че Барлоу го е вдигнал за врата.
А този тебешир? - Може ли да е в училище?
Основното е затворено. Остава Бътлър.
Може да се крие в мазето или в склада.
Училищата са пусти през нощта. Може да се разхожда свободно.
Над това трябва да се концентрираме.
Вземете Марк с вас. Той ще ви е прикритието.
Не мислиш ли, че му стига толкова? - Замисли се.
Двама възрастни из училището? Колко ще мине преди да викнат полиция?
Използвай момчето и всичко, което можеш, Бен. Приготви се да лъжеш.
Ако ви арестуват, сме загубени.
Прав е. - Ако още не сте го разбрали,
проумейте го сега. Има реална възможност някой от нас или всички
да оцелеем и да триумфираме, но да лежим за убийство.
Не можем да влезнем сега.
Трябва да проверим където е видян за последно. Може да намерим друга следа.
У нас.
Добре съм. Нека просто го хванем.
Имаш ли роднини?
Леля в Калифорния.
Ще ти стане ли по-добре, ако влезнеш и видиш майка си?
Може би има неща, които искаш да си вземеш?
Паркинс, имаме нужда от теб. - Твърде късно е.
Заместникът ми днес не дойде. Мисля си, че няма и да дойде.
Къде отиваш? - Не е твоя работа.
Паркинс, градът умира.
Все още имаме шанс. - Градът умира,
защото се е родило нещо ужасно.
Нещо от Хюби Марстън и игричките му в онази къща.
За това дойде и Барлоу.
Питайте Лари Крокет. Той е кучият син, който го покани.
Барлоу е убиец, чудовище.
Смятаме, че е убил братята Глик, Майк Райърсън...
Марджъри Глик, Дъд Роджърс, Чарли Роудс, Флойд Тибитс, Карл Фореман,
сигурно и Сюзи Нортън.
Не е просто убиец, нали?
Не.
Не ме е страх от смъртта, г-н Миърс. Никак даже.
Но тези хора не умират, нали?
Здравейте, отче.
Здрасти, отче.
Помислих, че сме те загубили.
Вие...
Така е, момче!
Реших сам да опиташ лековете си.
Боли, нали?
Крокет? Крокет!
Лари! Лари!
Колко хапчета изпи, Лари? Лари, погледни ме. Колко?
Търсим Кърт Барлоу. - Продал си му къщата.
Рут я няма.
Той излетя през прозореца с дъщеря ми и ми се смееха.
Той ли беше?
Беше Дъд Роджърс! Дъд Роджърс и Рут Крокет.
Рути Крокет.
Изведи го на светло да разберем дали е един от тях.
Какво знаеш за Барлоу? Продал си му къщата!
Шериф Паркинс каза, че си го поканил! - Не знаех, кълна се, не знаех.
Хайде да тръгваме. Стана късно. - Махайте се!
Не можете да ме съдите!
Не ми пука за опрощението ви!
Махайте се! Това е моята къща! Моята! Ако искам, ще я съборя.
Белият тебешир може да е мазилка от стена.
Ремонтираха в квартирата ми.
Казваш, че тебеширът по блузата му е мазилка?
Трябва да проверим железариите, строежите...
Само на три километра от къщата на Марстън е.
Хазяйката ме пита за Ед. Каза, че бил изчезнал.
Къщата на Марстънови, квартирата ти. Барлоу може да е навсякъде.
Има петима живеещи с мен там и никой не отговаря. Да вървим.
Каква е алтернативата, Джим?
Искаш да си тръгнеш ли?
Не съм го казал.
Това няма да свърши днес, Бен.
Ще отнеме седмици да ги хванем всички, т. е. ако ги хванем всички.
Можеш ли да издържиш?
Можеш ли да издържиш 1000 пъти това, което сторихме на Майк?
Да ги вадим от килери, от смрадливите им дупки,
само за да им забиваме колове в гърдите?
Ще издържиш ли без да полудееш? Ами Марк?
Той ще издържи ли? - Губим време.
Мат Бърк каза, че доброто в този град превъзхожда лошото.
И аз на коя страна съм? - Мисля, че имаш избор.
Божичко. - Тук е.
Ще взема фенер.
Коди!
Божичко!
Не!
Срязали са стъпалото.
Тук е.
Усещам го.
Използвай чука!
Боже мили.
Трябва да побързаме. Изтегли го на светло.
Дай ми чука.
Изглежда съвсем нормален. Може да е нечий баща.
Не го гледай.
Казах, не го гледай!
Не! - Марк! Не!
Марк!
Слава.
Пари, жени.
Мисли. Ти си писателят.
Убийството ми няма да убие злото у човека, дори и у теб.
Мисли. Ще си вечно слаб, докато не прегърнеш злото.
Нямаш смелостта да забиеш този кол където трябва.
Винаги си бил слаб отвътре.
Мисли, писателче. Отчаян човек,
смучещ истории от който падне.
Хранещ се от живота на семейството и приятелите си.
Обръщайки трагедията им в собствена облага.
Знам какво целиш.
Ти си вампирът.
Не съм вампир.
Вече не съм, кучи син!
Погледни ме.
Отиде си.
Мисля, че са мъртви.
Отивай и се качвай в колата..
Бен. - Сюзън.
Уби ли го?
Защо това не ти помогна? - Не ми трябва помощ.
Имам нужда да си щастлив.
Може ли да вляза? - Не.
Бен, това не е твоята къща.
И ти не си религиозен човек.
Нямаш вяра, която да ме задържа отвън.
Грешиш.
Имам вяра.
Ти ме подтикна към нея.
Сю, ще ми се да не беше ходила в тази къща без мен.
Постъпих глупаво.
Безрасъдно.
Направих нещо за теб, Бен. Много исках да ти кажа.
Ходих до болницата.
След като бях при отец Калахан.
Намерих досието на момчето от къщата на Марстънови.
Знаеш ли как е умрял?
Много бавно. - Не.
Бил е удушен. Умрял е мигновено от счупен ларинкс.
Рони Барнс не е бил жив през онази нощ.
Не си можел да го спасиш.
Плачът не е бил негов.
Не разбирам.
Макар и 9 годишен си имал добро въображение.
Можех да те обикна, Бен Миърс.
Чувствам го.
Не, Сюзън.
Съжалявам.
Твърде дълго си съжалявал. Време е да си простиш.
Бен! Бен, те са навсякъде!
Сюзън, не!
Бен.
Трябва да тръгваме.
Крокет!
Навсякъде са. - Хайде!
Точно зад... Внимавай, внимавай!
Рут!
Намерих те.
Това беше добър град с добри хора.
Вземи ме с теб, Рут.
Вземи ме, моля те.
Не може да се присъединиш, татко.
Но може да ни помогнеш да оцелеем.
Не ти искам кръвта. - Но ти искаме плътта.
Не, не! Рут.
Можем да ги спрем.
Ако ги запалим, няма да има къде да се скрият.
Няколко човека на възловите места ще се справят чудесно.
Може да имаме късмет да намерим някой на пътя да ни помогне.
Казват, че огънят пречиства.
Дано да е така.
Миърс.
Бен Миърс! Проклет да си!
Пречистване.
Човече, каква история само.
Значи момчето оживя.
Той дойде ли в Детройт с теб?
Бен?
Бен!
Бен?
Хванах го, Бен. Готово.
Свърши се.
Победихме. Сега може да си починем. Победихме.
Ловният сезон свърши ли?
Не ти вярвам.
Не мога.
Бог да те пази.
Какво става с този? - Виж му диаграмата.
Извикай анестезиолог, да се интубира. - Свалете леглото.
Махнете възглавницата.
Най-сетне съвестта ми е чиста пред града.
Виждам зелените хълмове. Карам си колелото по главната улица.
Казват, че не можеш да се върнеш у дома, но аз го направих.
Върнах се в моя град.
В мрака градът е твой и ти си негов.
Заедно спите като умрели, като камъните в северното поле.
Пазете се.
Превод и субтитри: WIGGER